Українці серйозно стурбовані анонсованими наприкінці червня 2024 року обміном податковою інформацією між країнами. 26 червня на офіційному сайті податкової було опубліковано новину: «ДПС отримала позитивну оцінку Глобального форуму ОЕСР щодо зрілості системи управління інформаційною безпекою … для цілей автоматичного обміну інформацією».
З контексту новини очевидно – йдеться про готовність податківців на практиці, а не теоретично, доєднатися до багатосторонньої угоди про автоматичний обмін даними між податковими за стандартом CRS. Останній – це не більше як технічний шаблон, що дозволяє обмінюватися даними саме в автоматичному режимі.
Мільйони українців, що перебувають в Європі, рятуючись від війни, сприйняли цю новину з неабиякою тривогою. Одні злякалися, що європейські органи, які сплачують фінансову допомогу в рамках програми тимчасового захисту, дізнаються про їхні статки на батьківщині та позбавлять виплат. Інші, навпаки, переживають, що українська податкова, дізнавшись про виплати українця, змусить сплатити з них податки.
Щоб розібратися, наскільки такі думки релевантні, чи справді слід перейматися через автоматичний обмін інформацією між податковими, спершу давай дізнаємося, про що взагалі йдеться.
![](https://unexbank.ua/img/93e28c2b-1516-4f2d-8ad3-ad04bea339bb/csr-blog2.png?fm=png&q=80&fit=max&crop=1200%2C801%2C0%2C0)
MCAA CRS (Multilateral Competent Authority Agreement on Automatic Exchange of Financial Account Information) – багатостороння угода, яку станом на початок 2024 року підписали 123 країни світу. Сутність угоди доволі проста: країни домовилися раз на рік надавати інформацію про рахунки податкових резидентів одне одному.
Щоб було зрозуміліше, давай «на пальцях». Уяви, що австралієць приїхав до України і почав тут працювати. Лише тимчасово, відтак його податкове резиденство не змінилося. Тут у статусі нерезидента він відкрив рахунок у банку, на який й отримав доход. Український банк, згідно вимог законодавства, відзвітував податковій у встановлений термін про такий рахунок та його стан. А податкова в свою чергу в автоматичному режимі повідомила ці дані колегам з Австралії. Аналогічний механізм перехресно працює для усіх 123 країн-учасниць угоди. А Україна має отримати дані про всі рахунки резидентів України, відкриті в інших країнах.
Для чого податковій знати про банківські рахунки українців за кордоном
Ці дані усіма без виключення країнами-підписантами угоди використовуються з єдиною метою: боротися з податковими ухилянтами. Якщо українець заробив (саме заробив) гроші в умовній Польщі, залишаючись резидентом України (класичний приклад – сезонні трудові мігранти), він має сплатити на батьківщині податки з отриманих закордонних доходів. Того ж результату хотіли б досягти США та Німеччина, Франція та Південна Африка та всі інші учасники угоди. Відтак з точки зору держав йдеться про класичний Win-Win: якщо хочеш отримувати дані про своїх резидентів від інших країн – ділись.
Друге важливе питання: коли податкова отримає доступ до банківських рахунків українців за кордоном. Автоматичний обмін відбувається одночасно між усіма країнами. Відтак, якщо все буде готово (ймовірність висока) у вересні цього року Україна здійснить перший обмін. Відтак йтиметься про передачу даних з липня 2023 року.
Яку саме податкова отримає інформацію про банківські рахунки? Набір не є безмежним. Якщо ми говоримо про фізичних осіб, то протокол CRS передбачає передачу:
- Імені, адреси, ідентифікаційного номера платника податків (ІПН), а також дати та місця народження особи.
- Номеру рахунку.
- Назви та ідентифікаційного номеру фінансової установи, що звітує;
- Залишку на рахунку на кінець звітного періоду або на дату його закриття, якщо рахунок було закрито.
- Розподілу коштів на рахунку (дивіденди, відсотки, наприклад, від депозиту, валові надходження/погашення).
Тут варто зробити кілька важливих застережень. По-перше, станом на середину 2024 року не було чіткої інформації щодо готовності України не тільки передавати (тут начебто все готово), а й отримувати інформацію від інших учасників. По-друге, навіть якщо так, насамперед податкову цікавитимуть великі суми доходів та прибуток, отриманий від підприємницької діяльності.
Соціальна ж допомога, яку українці отримують в ЄС, за заявами податкових органів, не є предметом оподаткування в Україні. Тож якщо джерелом твого занепокоєння були умовні 900 євро, які ти щомісяця отримуєш від уряду Німеччини на трьох з дітьми – перейматися через автоматизований обмін тобі не треба.
![](https://unexbank.ua/img/93e28c2b-1516-4f2d-8ad3-ad04bea339bb/csr-blog1.png?fm=png&q=80&fit=max&crop=1200%2C800%2C0%2C0)
Заробляєш за кордоном? Податкова дізнається про це
Говорячи про можливі наслідки, які можуть наступити для українців за кордоном, не можна оминути ще однієї складної теми. А саме принципів визнання людини резидентом та правил, що прописані в двосторонніх угодах між країнами для уникнення подвійного оподаткування. Тут може бути чимало варіантів, тому, якщо маєш сумніви, проконсультуйся в експерта саме про твою ситуацію.
Базовим щодо визнання людини податковим резидентом є правило 183 днів: якщо людина живе понад цей термін в країні, вона вважається її резидентом. Зауваж, громадянство при цьому не має жодного значення. Німеччина, наприклад, в якій зараз перебуває найбільше наших громадян, вважає своїми резидентами всіх іноземців, які мають постійне місце проживання. Тимчасовий прихисток таким не вважається, а от квартира, яку винаймає для вимушеного мігранта країна – цілком.
Відносно своїх резидентів Німеччина застосовує «необмежене податкове зобов'язання». Тобто резиденти мають сплачувати податки з отриманих доходів саме у Німеччині, в якій би країні такі доходи не були отримані. Але Україна є частковим винятком через підписану між країнами двосторонню угоду. Тому навіть якщо українець-резидент Німеччини працює на українську компанію дистанційно, він не має сплачувати податки у Німеччині, якщо така робота фактично виконується в Україні. Тобто якщо українська дизайнерка в Німеччині робить рекламні макети для українського супермаркету, вона не має сплачувати з такого доходу податки в Німеччині. Те саме правило працює й у зворотному напрямку.
Та зауваж, описаний кейс є лише прикладом та може бути застосований лише для Німеччини. Окремі правила оподаткування ти можеш дізнатися на сайті податкової. Здебільшого вони написані не надто дружньою бюрократичною мовою, проте в них все ж можна розібратися.